Resan till Norrköping

Fredagen den 7 september gick en liten karavan med fjorton s-kvinnor i fyra 
bilar via Våtsjön mellan Karlskoga och Örebro mot Norrköping.
Strax efter klockan två for vi iväg via Pålsboda mot Östergötland.

Vi anlände vid halv femtiden till Hotell Centric, där vi välkomnades av sex 
s-kvinnor. Efter att ha checkat in och parkerat bilar, gav vi oss iväg på en s.k.
Johanna-vandring i Norrköpings äldre stadsdelar. Där fick vi se hur man har
bevarat gamla kulturmiljöer samtidigt som viss nybyggnation har skett. Nya
användningsområden för gamla fabrikslokaler har skapats.
Små pittoreska butiker har uppstått runt det gamla torget. Vår guide, Eva Andersson,
var Stadsplaneringsnämndens ordförande. Hon visste svaret på alla våra frågor. 

Efter promenaden kom vi till "Gasten", som var  Norrköpings första pizzeria. 
Den serverade nu Sjötunga och Plankstek och liknande rätter.
De värmländska damerna fick sina varmrätter betalda av pengar, som 
distriktet har ansökt om. Övriga drycker och desserter fick var och en 
betala liksom boendet på hotellet.

Mätta och nöjda gick vi till Rådhuset, där Iréne Lindén, som var kommunfullmäktiges 
ordförande, förde ordet även denna kväll. Hon visade oss runt i den mycket vackra, 
gamla byggnaden med sina pampiga salar med högt i tak. I Tornsalen fanns åtta 
fantastiska vävar eller gobelänger, som prydde de tidigare kala, vita väggarna. Vi fick 
varsin broschyr, som skildrade historien om deras tillkomst. Helt fantastiska arbeten 
av åtta kvinnor, som var och en har vävt sin gobeläng, som speglar en epok i 
Norrköpings historia från bronsålder och fram till nutid. Åsa Bengtsson är den 
konstnärliga ledaren för de kvinnor i Riga, som har utfört arbetet. Riga är dessutom 
vänort till Norrköping.

Efter mat och kultur kom vi slutligen fram till den politiska diskussionen.
Vi enades om att våra förutsättningar och förhoppningar var ganska likartade i både 
Värmland och Östergötland. Mycket finns fortfarande att ta tag i för oss s-kvinnor. 
Allt är inte jämställt vare sig i Värmland eller Östergötland!
Barbro Matsson, studieorganisatör i distriktsstyrelsen för Östergötlands s-kvinnor, 
överlämnade en bok till oss med titeln: "Vi har inte fått någonting gratis!" samt 
Östgöta-kvinnornas historik "Den socialdemokratiska kvinnorörelsen i Östergötland 
1890-1984"  och fick "Mitt hjärtevarma tack för semestervilan"-en berättelse om 
semesterhemmet Frykenstrands historia, "Vi färgar hela Värmland rött" från 
Värmlands partidistrikt och Värmlands s-kvinnors jubiléumsskrift 1915-2005 i stället.
Dessutom fick vi tips på sevärdheter, som kunde beses på hemvägen på lördagen.

Sent omsider vandrade vi hem till hotellet och somnade nöjda med dagen.

Följande morgon var det dags för frukost vid niotiden.
Arbetsutskottet avverkade ett möte, när vi ändå träffades. Protokoll finns.
Övriga fick se sig om i staden eller ta igen sig ett tag.

Klockan elva öppnade Arbetets muséum och då var vi på plats.
Byggnaden var en f.d. fabrik, som gjorts om till utställningslokal i sju våningar.
Längst upp var en utställning om Killar samt en fotoutställning, där trettio år hade 
förflutit mellan bildernas tillkomst. "By i retur" var namnet. 
I bottenvåningen var en annan fotoutställning, där många olika fotografer hade 
bidragit med olika foton från olika miljöer. Där var vi under vattennivån i Motala ström. 
På planet ovanför ingången fanns foton av byggnader, där tragiska öden har pågått. 
Även Hagfors fanns med på denna skamliga samling. Trafficing var temat för bilder 
av hus, där kvinnor i olika åldrar har lurats till Sverige med löfte om fina arbeten och 
chans till ett nytt liv. Nytt liv fick de, men knappast som de hade tänkt sig. 
En trappa ner fanns utvecklingen av arbetsredskap för frisörer och prov på peruker 
från olika tidsepoker. Entréplanet innehöll en restaurangdel, där vi åt lunch och drack 
kaffe, vilket betalades av distriktet. 
Entréerna var gratis på alla muséer i Norrköping för att främja kulturintresset hos alla 
oavsett ekonomisk ställning.

Strax före två åkte vi mot Rejmyre glasbruk. Några tog vägen via en tygaffär i 
Fiskeby på gamla Finspångsvägen.
I Rejmyre fanns både glas till försäljning samt små trevliga specialaffärer för 
saltglaserade krukor, kläder, garn, godis, mjöl och prydnadssaker.
Mässingsbruket var stängt.  En kopp kaffe och en god kaka fick oss på andra 
tankar. Även det betalades av distriktet.

Nu hade regnet kommit på allvar, när vi nöjda och belåtna begav oss hemöver. 
Ännu en trevlig resa i S-kvinnors regi!